Tvůrčí skupina "EKRAN"
Zde by mohli být tygři
Podle stejnojmenné povídky Ray Bradburyho
Proletěla mnoho milionů kilometrů.
Země se nacházela kdesi daleko.
Lidé zapomněli, jak vypadá pozemské slunce.
Naše sluneční soustava byla již osídlena, prozkoumána, využívána,
a jako jiné soustavy přehrabána nahoru dolů, vydojena, zkrocena...
A teď rakety těchto nepatrných lidiček z nesmírně vzdálené planety
prozkoumávaly nové světy.
Během několika měsíců, několika let, mohli překonat jakoukoliv vzdálenost,
protože rychlost jejich raket dosahovala rychlosti samého boha.
Nyní se, jako již desettisíckrát předtím, jedna z jejich raket hledajících planety,
snesla do podivného, neznámého světa.
Vzduch na nové planetě,
sedmé planetě 84. hvězdné soustavy,
byl překrásný.
Zde by mohli být tygři...
Kapitáne Forestere, nezapomeňte na zbraň.
Jen v pouzdře.
Bývají-li planety ženy...
tato je jedna z nich.
tato je jedna z nich...
Nepoddávejte se kouzlu kosmetiky, Forestere, zmátne vás.
Tam uvnitř je železo, měď, uran, zlato.
Všechno je tam tvrdé, vše mužské.
Proděravíme tu planetu, pane, proděravíme ji skrz naskrz!
Vy se té planetě nelíbíte, Chattertone.
Nesmysl!
Proboha, vítr!
Víte, ve skutečnosti jsme nikdy nelétali jako létají ptáci,
sami pro sebe.
Bylo by krásné roztáhnout ruce a běžet,
a letět!
Driscolle, zpátky!
Pane, řekněte mu, ať se vrátí, nebo zahyne!
Vidíte to? Já letím!
Poprosil jsem vítr o pomoc,
a on pomohl!
Další budu já.
Vzpamatujte se, blázni!
Vy to necítíte?
Ten svět je živý, pozoruje nás, hraje si s námi.
Čeká na vhodný okamžik!
To je moje věc!
A vy, jestli ihned neodložíte zbraň, zůstanete na palubě pod arestem.
Všichni jste se zbláznili!
Můžete tu klidně zůstat!
A já půjdu tam. Odeberu vzorky, a vrátím se na loď.
Chattertone!
Nepokoušejte se mě zastavit!
Víno.
Francouzské stolní.
Mléko!
Musím souhlasit s Chattertonem, ta planeta je živá.
živá...
Je to zvláštní, uzavřený svět.
Teď se nám ukazuje, předvádí se, abychom mohli ocenit jeho krásu.
Tady je mé děťátko, antihmota, má roztomilá bombička.
Musíš trochu vyrůst, přibrat hmotu,
a budeš schopná roztříštit břicho libovolné planety na malé kousky!
Planetám nelze věřit. Jsou sice různé, ale všechny nepřátelské.
A jsou připraveny škodit nám,
zejména taková, která je vzdálená miliardy kilometrů od ostatního světa.
Proto musíte zaútočit první.
Stáhněte z ní kůži, vytěžte minerály a utečte živí,
dokud vám ta zatracená planeta neexploduje přímo do tváře!
Tak se na ně musí.
Proto doporučuji věnovat tomuto místu všemožnou péči,
jakou byste věnovali sami sobě.
Neuřezávejte nic ze stromů,
narovnejte sešlapanou trávu,
ukliďte slupky od banánů.
Jen jedno chybí této nádherné planetě.
Ano.
Je to logické.
Vítr nám pomáhá létat,
stromy a potoky nás živí,
vše je živé.
Mohli bychom požádat o přátelství...
Podívejte se, pane.
Kde je Chatterton?
Obávám se, že už ho nikdy nenajdeme, kapitáne.
Kapitáne!
Ano?
Těsně před startem jsem měl službu v přechodové komoře.
Dovolil jsem Driscollovi opustit loď.
Chtěl jít, nedokázal jsem odmítnout.
Přijal jsem zodpovědnost.
Teď je tam, na planetě.
Ano.
Já vím.
Ještě není pozdě vrátit se.
Bojím se, že je...
Plnou parou vpřed, navigátore.
Plnou parou!
A někde tam, daleko...
Scénář: S. Task Režie: V. Samsonov
Kamera: E. Gaman
Skladatel: A. Kiseljev
Konec
©Tvůrčí skupina "EKRAN" Gosteleradio SSSR, 1989